Viedoklis: Naratīvi par futbolu, leģionāru jautājums un Eirokausi kā Eirovīzija
Šajā viedokļrakstā pārdomas, stiprinātas ar faktiem, īsā formātā par Latvijas klubiem Eirokausu kontekstā un mūsu futbolu kopumā. Tostarp reakcija uz atsevišķu “blusu meklēšanas” cilvēku negācijām.
Kopumā man Eirokausu laikā ir svētku sajūta un sabiedrības interese ir jūtama. TV4 (jā, es arī tur esmu) tiešraides, tai skaitā ar studiju Čempionu līgas spēlei, omulīgā "LNK Sporta parka" Eirokausu debija. Viss skaisti! Arī pirmie sportiskie rezultāti.
Svarīgākais gan tikai priekšā, bezkaunīgi bez maz vai pieprasu Eirokausu rudeni Latvijai! Skaidrs, ka šajā ziņā visi radari notēmēti uz RFS, kuras 3:0 pret "Larne" priecē, bet vēl vairāk mani sajūsmina snieguma kvalitāte – absolūti pelnīta pārliecinoša uzvara un neticami augstvērtīgs futbols (darbs ar bumbu - kaifs!) mūsu platuma grādos.
Tagad par kritiķiem. Jā, šī ir tikai kvalifikācijas 1. kārta. Lielie sāks krietni vēlāk, un par ČL līgas fāzi mēs pat nesapņojam. Futbola mērogs ir tāds, ka tev jātērē desmitiem miljonu gadā, turklāt priekšnosacījums ir labi sakrāts UEFA rangs, lai par to varētu sākt domāt. RFS jau 2. (no 4) kārtā, ja tur būsim, jāspēlē pret klubu, kas pārdod futbolistu par 14.5 milj EUR (RFS daudzu gadu budžets) un piesita Morinju "Roma" ar 6:1. Tālākās kārtās vēl stiprāki pretinieki.
Bez mazākā pārspīlējuma, futbolu prot spēlēt visur (savas līgas starp 55 UEFA loceklēm nav tikai Lihtenšteinai), katrā valstī ir savi stiprākie, bagātākie, veiksmīgākie klubi. Tik elementāri. Futbola līmeni valstī nosaka daudzi faktori, bet galvenais ir – tirgus dziļums. Tas saistīts ar valsts ekonomiku un sabiedrības interesi, gatavību tērēt savu naudu futbolam. Absolūtajā vairumā Eiropas valstu futbols sportā ir pārliecinoša prioritāte Nr.1, šis tirgus dziļums ir neizmērojams.
Latvijā sabiedrības interese, kaut pieaugoša (paldies!), ir nožēlojamā līmenī. Tās nav gaudas, tā ir objektīvā aina. Vēsturiski tā izveidojies, sporta mediju vidē pie grožiem nav pagadījušies futbolu mīloši cilvēki (attiecīgas konsekvences) un tagad no apburtā loka iziet sarežģīti – futbols tiek atspoguļots vāji, jo nav populārs, bet nav populārs, jo netiek pienācīgi atspoguļots. Vēsturiski droši vien vaina jāuzņemas arī LFF (nekad neesmu bijis tās fans, maigi sakot), futbola klubiem un cilvēkiem, kā arī apstāklim, ka futbols asociējies ar krievisko (šeit gan varētu iet dziļākā diskusijā – vēsturiski hokejs bijis tikpat krievisks). Starp citu, daudzi joprojām nav pamanījuši, cik latvisks (relatīvi) futbols ir kļuvis tagad, turklāt arī krievu tautības puiši, atšķirībā no "Euro 2004" varoņiem, runā latviski.
Subjektīvi uzskatu, ka, atgūstot brīvību, nostrādājis faktors – tagad varam izcīnīt medaļas zem sava karoga. Meklējām nišas, kur varam izcelties uz pasaules fona, un mediji kāri to tiražēja. Vēlreiz pašsaprotamais – milzīga cieņa pret jebkuru sportistu, kurš lej sviedrus un asinis. Galīgi nav stāsts par to! Stāsts par to, kā mēs esam aizrāvušies ar paštīksmināšanos par jebkādiem panākumiem, neredzot (negribot saredzēt?) lielo bildi. Vai jūs zināt, kurš šogad uzvarēja BMX pasaules čempionātā? Kādas aktualitātes svarcelšanas zvaigžņu pasaulē? Kas notiek pasaules soļošanas spicē un vai turpināsim svētdienu rītos aizrautīgi skatīties skeletonu? Tikai tad, ja ir mūsējo medaļas un skaļi lozungi televīzijā. Savulaik, tikai mazlietiņ pārspīlējot, visa nācija sekoja līdzi blakusvāģu sacensībām... Gribam būt pirmie pagalmā, nevis pēdējie pilsētā. Vai mājsaimniece tiek taisnīgi izglītota, ka par Latvijas uzvaru hokejā pār ASV štatos nezina gandrīz neviens? Sasniedzām nirvānu, super, taču neburam mākslīgas ainas!
Virslīgu pērn vidēji mačā apmeklēja 390 skatītāji! Tikmēr Ziemeļīrijā, kuras labāko komandu pirms piecām dienām piesitām, 1 600 fani ik spēli (viņi tur nesūkstās, ka “tas jau nav futbols, īstais futbols tepat blakus Anglijā”, "mēs pat komandu no Latvijas nevaram pieveikt" - tīra futbola mīlestība), Albānijas līgā 1 500, Gruzijā 1 000+, Somijā 2 000+ utt. Nerunāju par, piemēram, Ungāriju (4 000+), kuras divus vadošos klubus Eirokausos piecgadē esam izsituši.
Latvijā Virslīga maksā televīzijai (TV4), lai tiktu pārraidīta, nevis otrādi - kā vairumā Eiropas. Un mums vēl paveicies, ka šajā reģionā ir tāds TV4 (daļa no lielākas struktūras, kas konkurētspējīgi strādā arī ārzemēs), kas, cik saprotu, par zemu pašizmaksu un relatīvi labā kvalitātē var to paveikt. Pretējā gadījumā nu nebūtu Virslīgas visi mači tiešraidē.
Tā kā (kas arī droši vien lielā mērā ir laimīga sakritība) pieciem Virslīgas klubiem ir bagāti īpašnieki, kuri tērē prāvus privātos līdzekļus, mūsu līga UEFA rangā atrodas pārspīlēti augstā 37. vietā un ir pārspīlēti (lasi: nepelnīti) konkurētspējīga Eirokausos. Turklāt ir aizdomas, ka varam pakāpties vēl. Esam izlepuši un neapzināmies šo lielo ainu. Citur futbola kultūra, popularitāte ir līmenī, taču laukumā uzvaram mēs. Jā, uz naudas un leģionāru rēķina, taču tāda ir futbola realitāte. Par algotņiem tūliņ arī parunāsim.
Tai pašā laikā, protams, piekrītu, ka ne visi šie īpašnieki ir caurspīdīgi un tādi, uz kuriem Latvijas klubu futbols var paļauties ilgākā termiņā. Bet kāds risinājums, izņemot kritiku, tiek piedāvāts? Vai Latvijas uzņēmumi ir gatavi finansiāli palīdzēt? Un pašvaldības (kuras, starp citu, Lietuvā gan jaudīgi iesaistās)? Vai paši fani? Vai samierināmies ar pusprofesionālu līgu, kurā triumfē “Metta”? Manuprāt, pie šāda varianta vienmēr varam pagūt nonākt.
Nākamā kritika/naratīvs: Virslīgā esot pilns ar ārzemniekiem, latvieši pie esošā limita netiek pie iespējām, Eirokausos bagātie klubi vispār labprāt spēlē pat ar mazāk nekā trim latviešiem. Eiropas kontekstā šī vienkārši ir nepatiesība. Latvija ar 41% ārzemnieku spēles laiku (2023. gadā) šajā rādītājā nav pat Top30 starp UEFA 54 līgām. Tātad pēc algotņu skaita atrodamies UEFA nacionālo līgu zemajā galā. Virslīga Eiropas kontekstā ne tuvu nav pārpludināta ar leģionāriem – šis reiz būtu jāiegaumē! Vienkārši futbols ir fantastiski globāls!
![](https://i.ibb.co/qds0WRs/rzemnieki.webp)
Skaidrs, ka Latvijas vietu šajā statistikā pamatā ietekmē tā sauktās mazās komandas, kas pārpildītas ar pašmāju jaunajiem talantiem, un piekritīšu, ka lielie klubi (kur no treneriem pieprasa rezultātu tagad un tūlīt) nereti raustās iedot iespēju latviešiem. Taču no citas puses, tiem desmitiem jauniešu, kuri pārstāv Virslīgas mazās komandas, ir visas iespējas uzmirdzēt, pierādīt sevi un izpelnīties līgumu lielajā komandā. Kas vairākiem ir izdevies.
Ne par mazo komandu latviešiem, bet kopumā – caur spēles laiku "Riga" izlasē iejuties Dašķevičs, savas iespējas dabū Iļjins, RFS cenšas restartēt Ķigura karjeru, paņēma Balodi, dotas iespējas Zelenkovam, Valmiera vispār tikai 58% apmērā izmanto leģionāru limitu (daudz latviešu), "Auda" pirms sezonas paņēma Stūriņu un lika vārtos, spēlē Korotkovs, Meļņiks, Rubenis. Kā piemēri. Skaidrs, ka gribētos vēl vairāk, turklāt tieši agrīnajā vecumā.
Lielo komandu pieteikumos, ieskaitot rezervistus, latviešu skaits ir vēl krietni lielāks. Viņiem visas durvis vaļā, lai ne tikai “sparingos” mācītos no tādiem meistariem kā Jojičs, Babecs, Kontrerass. Niangs, Lipuščeks, Marešs, Marhijevs, Emersons, Porsāns-Klemantē, Ramiriss, bet arī konkurētu ar viņiem, pierādītu treneriem, ka var nospēlēt tikpat spēcīgi.
Protams, paliek mūžsenais jautājums, kāpēc Latvijas futbola akadēmijas nespēj sagatavot tik stiprus spēlētājus, kuri nebūtu švakāki par Virslīgas leģionāriem, kuri nav vajadzīgi Top5 līgām un Čempionu līgas pamatturnīra komandām. Par to patiešām var diskutēt, bet vēlreiz atgriezīsimies pie tā, ka Latvijas klubu līmenis (lieli privātie līdzekļi, nemaz ne tik vāji leģionāri) ir augstāks nekā tam būtu jābūt, ņemot vērā Latvijas relatīvo vienaldzību (visos šķērsgriezumos) pret futbolu.
Bez īpašnieku naudas latvieši varētu vārīties savā sulā, priecāties par vēl lielāku spēles laiku, vietējā futbola tituliem utt. Bet, izejot starptautiskā arēnā, Savaļnieks, Jurkovskis, Vapne, Saveļjevs gan Eirokausos, gan izlases kreklā visdrīzāk būtu vājāki. Treniņi būtu mazāk intensīvi, ne tik kvalitatīvi, līderu loma iegūstama ar pusspēku.
Nobeigumā daudziem “saldais ēdiens” – sporta veidu salīdzinājums un “kaitinošie un augstprātīgie futbola cilvēki” ar savu “stulbo, nevienam nevajadzīgo futbolu” un “138. vietu FIFA rangā”. Līdzīgi kā mēģināju pateikt viesojoties pie PPK, atkārtošu – ir tieši pretēji. Mēs, futbola vidē esošie, izjūtam šausmīgu netaisnību, lietu ačgārnību un pat pazemojumu. Ja Latvija sporta jomā atrastos Eiropā, mēs turētu mutes ciet.
Ja mēs klusēsim un ik pa brīdim neaiziesim salīdzinājumos, nekas nemainīsies - vidējais sporta fans joprojām svēti domās, ka Zviedrijā hokejs ir populārāks nekā futbols, ka Latvijas ekonomikai caur tūrisma plūsmu lielāko devumu sniedz hokeja PČ, basketbola OS kvalifikācija vai renes PK posms, turpinās ņirgāties par Luksemburgu vai Fēru salām futbolā un uzstās, ka Nacionālais futbola stadions ir jābūvē tikai tad, ja izlase iekļūst finālturnīrā.
Šādus un vēl simtiem radniecīgus tumsonības apgalvojumus ikdienā var sastapt ārkārtīgi bieži. Sporta sabiedrībā iesakņojušies stereotipiski naratīvi. Kad ierodos kādās viesībās vai tiekos ar paziņām un kāds zina, ka esmu futbola cilvēks, visbiežāk seko it kā pieklājības pēc uzdotie jautājumi: "Kas jums tur futbolā atkal par skandāliem?", nenojaušot, cik Latvijas futbols patiesībā ir plaša sfēra ar tūkstošiem iesaistīto, pozitīvām emocijām un arī devumu Latvijas ekonomikai. Un, kas būtiski, arī profesionālā sporta kontekstā, summējot visu (jauniešu izlases, lielo izlasi, klubu futbolu, dāmu futbolu), tā aina ir puslīdz atbilstoša mūsu valsts attiecībām ar futbolu. FIFA rangs nav vienīgais rādītājs, bet ticu, ka arī tas tiks uzlabots. Sabiedrība (runāju statistiski) šos naratīvus, viedokļus ļoti nelabprāt koriģē.
Piemēram, slavenais toto jautājums – parastajam sporta fanam tas asociējas primāri ar futbolu, kaut gan Latvijā šī sērga ir (vai ir bijusi) tikpat dziļa un pat vēl dziļāka arī citos sporta veidos. Kuros, starp citu, ir relatīvi niecīgi likmju limiti, jo lielo tirgu viedo globālā interese un ārzemēs šīs izklaides jomas pārstāvjus pamatā interesē tikai (Latvijas) futbols.
Vai naratīvs “futbolā visu laiku skandāli”, neapzinoties, ka milzīgākā jomā ar tūkstošiem iesaistīto neražas tīri statistiski loģiski notiks biežāk - zādzības arī biežāk notiek Rīgā, nevis Cēsīs. Turklāt atsevišķi mediji diemžēl liek spēcīgus akcentus uz "klikšķu ziņām", nevis runā par futbolu kā aizraujošu spēli, kurā katru dienu notiek kaut kas pozitīvi interesants. Piemēra, galvgalī tiks ielikta ziņa, ka latviešu futbolists Polijas līgā ieraidījis bumbu savos vārtos, nevis ar komandu uzvarējis lielajā Lodzas derbijā 15 tūkstošu skatītāju klātbūtnē. Vai plaši tiražētā ziņa par iedzērušiem tiesnešiem zemākajā Latvijas līgā, nevis reportāža par kādu Nākotnes līgas maču, uz kuru sanāk vairāk par 500 skatītājiem un ir īsta futbola svētku aura pat šajā līmenī.
Pat caur “Euro 2024” prizmu redzam šos naratīvus un virspusīgumu mūsu zemē. Kāds sabiedriskās TV sporta(!) pārstāvis, cauru gadu ignorējot futbolu, sociālajos tīklos (jā, personīgajos, bet tik un tā) beidzot veic ierakstus par futbolu. Tiesa, divām sev siltām tēmām – tēlošanu futbolā un VAR potenciālajām kļūdām. It kā sportiskā ziņā nekas cits nebūtu ievērības cienīgs. Teiksiet, pilnīgākais sīkums, bet šādi kripatiņu pa kripatiņai tā vide un sabiedriskā doma veidojas. Nav jābrīnās, ka Latvijas prezidents (lai kā kopumā cienītu un atbalstītu Edgaru Rinkēviču) pirmo un vienīgo reizi par “Euro 2024” kaut ko ieraksta, atrodoties ārzemju vizītē, jo tur gan visi kaislīgi seko līdzi šim turnīram. Vai Ilgas Šuplinskas, tobrīd ministres, kuras paspārnē atrodas arī sports(!), prātam neaptveramais publiskais izteikums par futbolu (saite). Vai topošās ārlietu ministres Baibas Bražes tuvredzība un laukuma netveršana vēl šogad aprīlī (saite). Politiķi nereti ir sabiedrības (vēlētāju) spogulis.
Pa diagonāli iemetu vien dažus piemērus. Varētu par šo runāt stundām un stundām ilgi, minēt desmitiem un desmitiem piemēru. Patiešām. Un tāpēc vismaz manī rodas pretreakcija un vēlme celt šo tēmu. Teiksiet, ka futbola cilvēku pretreakcija savukārt izraisa citu ļaužu tālāko nepatiku pret futbolu un vēl lielāku pretreakciju? Nu bet ko darīt?! Lai ir! Jo vairāk strīdu, jo lielāka cerība, ka nonāksim līdz patiesībai – futbols ir tik milzīgs karalis Eiropā, ka Latvija mūžīgi sava veida izolācijā (nu jau šķiet – pat salīdzinājumā ar Polijas kaimiņvalsti Lietuvu) nespēs atrasties. Un, ja arī spēs (sak, "ar varu mīļš nekļūsi", "nav futbola gēna", "vienalga, kas interesē Eiropā, mūs interesē hokejs" utt.), tad vismaz ir cerība, ka kopējā izpratne par Eiropas lietu kārtību pieaugs un augstākminēto gadījumu skaits ar šķībiem apgalvojumiem par Latvijas futbolu mazināsies. Pat tas būtu neliels ieguvums.
Atgriezīsimies pie Eirokausiem. UEFA sakārtotā sistēma, gadu desmitiem koptās tradīcijas, vēsturiskās bilances un tikšanās reizes, dažādi rangi un statistika, brangas naudas sadale, visas Eiropas iesaiste – tas viss ir fantastiski aizraujoši. Tāda kā futbola Eirovīzija, tikai nevis vienas nedēļas ietvaros, bet gan mēnešiem gara. Kopīgā futbola sadziedāšanās.
Katra valsts un klubs tiek tik tālu, cik ļauj tās potenciāls. Katram savi mērķi – spāņu, angļu, vācu klubiem iegūt Čempionu līgas trofeju, Šveices, Beļģijas klubiem izkļūt no ČL grupas (vecajā formātā), Turcijas, Dānijas klubiem iekļūt ČL grupu turnīrā, Latvijas, Somijas, Bosnijas klubiem tikt vismaz Konferences līgas grupu turnīrā. Un atvest pie sevis kādu lielvalsts klubu. 2022. gadā RFS sagādāja mums "Fiorentina" – brīnišķīgi. Latvijā ir kādi 16 tūkstoši reģistrēto futbola spēlētāju, Itālija vairāk nekā miljons, kas veido vairāk nekā pusi no mūsu valsts iedzīvotāju skaita. Diena un nakts, tomēr reizēm tās sastopas. Tas rada milzīgu baudu un atgādinājumu – futbols ir maģisks un demokrātisks sporta veids.
Lūdzu, @RigasDome, Jums absolūti bezmaksas tūrisma reklāma!
Larne līdzjutēji (👏) visi kā viens izsaka siltus, mīļus komplimentus Rīgai kā pilsētai un tās iedzīvotājiem. Viņi te baudīja ne tikai futbolu, bet arī dzērienus, ēdienus, kultūru, laivu braucienus un daudz ko citu. https://t.co/OFqyn5w1PA— LV_futbols (@LV_futbols) July 14, 2024
+3 [+] [-]
+2 [+] [-]
Labs pirmērs par skatītāju skaitu vietējā čempionātā 390 pret 1600 vidēji spēlē Latvijā un Ziemeļīrijā. Bet kur augstāks līmenis?
Es taču neiešu skatīties, tur taču neviena savējā nav, visi leģionāri. Tad jau uz komandām tabulas beigās skatītāju plūst-tur vairāk vietējo.
Nav jāsapņo pat to kas nav iespējams. Nebūsim mēs Eiropā klubu reitingā top-10, top-15. Nebūsim mēs kā izlase stabili reitingā top-50 pasaulē . Jā uz brīdi varam tur ielekt kā pēc EUrO-2004, bet uz brīdi kad visas zvaigznes sastājas.
Par vidējo futbola skatītāju nevar spriest pēc komentāriem internetā. Jau sen pierādīts dažāda veida pētījumos, ka internetā komentārus biežāk raksta cilvēki ar vairāk izteiktu negatīvismu dzīvē. Pozitīvai cilvēku daļai nav iekšējā vajadzība rakstīt komentārus.
No citas jomas piemērs. Pēc Eirovīzijas bija daudz negatīvu komentāru internetā, pat parakstus vāca, lai Eirovīzijai naudu ieguldītu sportā (biatlonā). ārprāts kas tur Eirovīzijā notiek, tas nav skatāms, baudāms, bet .. Skatos Kantar pētījumu datus. Maijā Eirovīzija otrs skatītākais raidījums Latvijā - 264 tūkstoši. Zaudē tikai hokejam Latvijas - Slovākija 284 tūkstoši, bet apdzen visas pārējās hokeja spēles.
Komentāri negatīvi bet ļoti daudz skatās.
Arī man Latvijas futbolā gribētos daudz pārmaiņu, Sākot no caurspīdīgākas vadības un beidzot ar klubu labāku menedžmentu , lai piesaistītu skatītājus.
Lielākos mīnuss Latvijas futbolā manā skatījumā. Mums nav savs nacionālais futbola stadions ar vismaz kā minimums 10 000 vietām (vēlme būtu lai stadionā kā minimums būtu 15 000 vietas. Ar labu reklāmu un kaut minimāliem panākumiem noteikti būtu futbola spēles ar padsmit tūkstošiem skatītāju arī Latvijā.
Pilnībā piekrītu raksta autoram par žurnālistu vēlmi virsrakstos izcelt negatīvo. Skumji, bet tauta vēlas lasīt ko negatīvu.
Paldies Novickim par labo rakstu!
[+] [-]
+3 [+] [-]
+6 [+] [-]
Par 20k var diskutēt, bet kādu 15k ietilpība būtu ļoti piemērota. Jā, mūsu pakāpeniski paliek mazāk, bet stadionu ceļ pāris gadu desmitiem uz priekšu (tam pašam Skonto stadionam tūlīt būs jau 25 gadi) un ko var zināt, kā nākotne iegrozīsies. Varbūt sāk atgriezties aizbraucēji, varbūt nostrādā dzimstības stimulēšana, cilvēkiem parādās vairāk naudas iet uz pasākumiem. Varbūt pēc 5 gadiem futbolā beidzot uzpeld kāds ekstraklases talants, kas cilvēkus uz izlašu spēlēm aizvelk ar savu vārdu vien.
+2 [+] [-]
2. Digitālajā laikmetā- Ierīces traucē futbolistiem attīstīties, jo nav praktiski arī ārpus futbola nodarbības.
3. Hokeja, basketbola konkurence ir mazāka, bet pieejamība lielāka un visi meklē labākās iespējas, lai ko sasniegtu dzīvē.
4. Latvijas līdzjūtēji ir vairāk pasākumu fani, ne konkrētā sporta veida fani! Nav mums tik dziļu tradīcīju(ne klubu, ne līdzjūtēju ziņā)
Tā kā var redzēt, ka Somijā, Igaunijā, Lietuvā futbols neattīstās, tad nevajag gaidīt, ka Latvijā tas aizies!
Vienīgi varu piebilst, ka lielie klubi un to piramīdas gan aizies(tas noteikti ir pareizais lēmums), bet uzskata, ka šiem lielajiem klubiem ir jāveido ciešāka sadarbība Eiropā un jābūt tiem, kas varētu apvienot Baltijas jauniešu līgas futbolu!
[+] [-]
No sākuma tās būtu ģimenes vairāk(skatītāju ziņā), bet pamazām soli solim varētu tikt arī tālāk.
Baltijas pro pieaugušo līga interesētu, ja būtu jau iepriekšējais pamats- jauniešu līgas!
Futbola jauniešu Baltijas līgas un ja vēlāk taisītu arī pieaugušo, tad būtu jābūt arī tādam kā pasākumam(plika spēle varētu neraisīt to interesi tik lielu)!
[+] [-]
+3 [+] [-]
Latvijā ir pārsteidzoši augstas klases leģionāri. Ir nobrieduši spēlētāji ar labu pieredzi augstā līmenī (Jojičs utt), ir dažādu valstu izlašu spēlētāji (Kontrerass, Ondoā utt) .. tāpat daudz piemēru, kad pēc Virslīgas pāriet uz augstāka līmeņa čempionātiem (Iličs, Jokota, Ofors utt.). ja mēs Latvijā sēdētu uz naftas trubas kā Sauda Arābijā tad pie mums labprāt skraidītu arī Neimārs un Ronaldu, bet, ņemot vērā realitāti, ir pat pārsteidzoši labi. Ja LV izlases spēlētājs klubā nespēj izkonkurēt leģionāru (pats minēji kaut ko tamlīdzīgu, nonākot pretrunā ar sevi) - tas liecina par leģionāru kvalitāti, ne?
Arī treneri ir laba līmeņa, paskaties kur pēc Virslīgas aizgāja Dambrausks, Stipičs, Finks .. latvieši nav sliktāki, Morozs, Kalns, Dobrecovs utt .. treneriem ir grūtāk izsisties starptautiskajā tirgū, papēti statistiku kuru valstu treneri visbiežāk trenē top līgās, tas nenozīmē, ka viņi ir labākie, vai ka, piemēram, daāzi Latvijas vai virknes citu valstu treneri būtu sliktāki.
Par leģionāriem vispār. Padomā par šādu salīdzinājumu - ja tu izveidotu uzņēmumu, ko tu ņemtu darbā, ja mērķis ir kaut ko darīt pēc iespējas kvalitatīvāk un sasniegt augstus rezultātus? Ņemtu tikai savus čomus vai tuvējo māju iedzīvotājus? Vai tomēr meklētu labākos pieejamos speciālistus neatkarīgi no tā no kuras valsts viņi ir? Un vai vietējie darbinieki iegūtu vai zaudētu no iespējas sadarboties ar labākiem specialistiem?
+1 [+] [-]
+1 [+] [-]
Par leģionāriem, krievu naudām u.t.t. neko negribās teikt jau 105 reizi. Ja rīt no LV futbola izzudīs visa šī nauda tad lielais Rīgas derbijs būs Daugavpils - Tukums spēles līmenī, bet virslīgas lejasgals būs šodienas nākotnes līgas vidusdaļa. Ātrumi un kvalitāte krasi kritīsies un vai no tā kāds vinnēs vai baigi uztrenēsies? Protams ka nē. Un Eirokausos mēs braši lidosim ārā pirmajā/otrajā kārtā, izmisīgi cīnoties par izmocītām uzvarām ar Ziemļīriem un Fērām.
+2 [+] [-]
+1 [+] [-]
p.s. futbola cilvēkiem vajadzētu arī mazāk vīpsnāt nišas sporta veidiem.
[+] [-]
Vai mājsaimniece tiek taisnīgi izglītota, ka par Latvijas uzvaru hokejā pār ASV štatos nezina gandrīz neviens?
Pastāsti, lūdzu, kāpēc mājsaimniecei Latvijā būtu jābūt jebkādi izglītotai par Latvijas sportu. Bīstams naratīvs mūsdienās. Varbūt varētu sākt izglītot tos, kuriem hokejs ir tikai stāvēšana rindā pēc alus un desiņām.
Sporta sabiedrībā iesakņojušies stereotipiski naratīvi. Tieši tā.
+3 [+] [-]
Runājot par hokeju, tad šim sporta veidam ir nevis fani, bet liekuļi - par hokeju atcerās tikai Maija mēnesī kad spēlē PČ - tālāk lielie hokeja fani 99% dzīvē nav bijuši pat uz vienu OHL spēli. 100% piekritīšu rakstā teiktajam par hokeju un krievu valodu - līdz pat Haraldam Vasiljevam LV izlase komunicēja krievu valodā - Beresņevs kā treneris, Znaroks, Kerčš, Tambijevs, Panteļējevs, Fanduļs, Beļavskis, Semjonovs utt. - vienīgais ar ko izcēlās Latvijas hokejs, ka NHL mūsu divi puikas tiešām bija letiņi - Irbe un Ozoliņš.
Futbols ir atstāts pabērna lomā (par laimi ir dažas pašvaldības, kas tomēr to nenoliek novārtā pat, ja pilsētā ir basketbols un hokejs). Kaut vai runājot par nacionālo futbola stadionu - es atceros kā gatavojās būvēt Arēna Rīga - toreiz neviens nejautāja cik maksās un, vai spēs arēnu piepildīt un atpelnīt - tur strīdējās kurš būvēs! Latvijā ir vismaz 20x slēgtās ledus halles - daļa pašvaldības, bet daļa privātās, bet nu nedod dievs kādu slēgt ciet dēļ izmaksām! Mums pat ir ledus halle Brocēnos - brīnos, ka vēl nav Apē, vai Kolkā!
Futbols? Nu jā - pat futbola stadiona nav, un tas kas ir pašvaldībās drīzāk ir vieglatlētikas stadioni kuros bez futbola vispār nekas nenotiku - pie mums Ventspilī ir neskaitāmas reizes lūgts risināt mākslīgā apgaismojuma problēmu, bet vienmēr atbilde no domes ir - dēļ viena futbola jau neies naudu tērēt, lai arī cits tur vispār nekas nenotiek visa gada laikā (ok reizi divos gados notiek 2x dienu šķēpa mešanas sacensības republikas līmenī). Basketbols? Nu kāda runa - nav privāto sponsoru, tad pašvaldība iedos 600-700k priekš BK Ventspils sezonā un kaut ko jau no privātajiem arī sakasa - kādus 100k. Cik šosezon dabūja JFK Ventspils kopā ar bērnu futbola skolu un Nākotnes līgas komandu, treneriem utt.? 212 000 eur! Pamēģini tik aiziet uz domi ar konkrētu jautājumu kā būtu BK Ventspils, JFK Ventspils un HK Ventspils naudu samest vienā katlā un dalīt uz trīs vienādās proporcijās? Izlidosi no domes kabinetiem ātrāk nekā bultu izšauj no loka!
Rakstā vienīgi nepiekrītu par Lietuvas finansēšanas modeli kā veiksmīgu - lasīju tulkotu rakstu kādus divus gadus atpakaļ par futbolu Lietuvā - tur jau arī cēla to pašu jautājumu galdā - kam viņiem stadions, ja izlase neko nevar? Un tur salīdzināja futbola saimniecību ar Latviju. Šī nauda ko dod pašvaldības esot praktiski nogalinājusi vietējo futbola transfēra tirgu - nu kam tev censties pārdot kādu spēlētāju, ja pašvaldība klubam šā vai tā iedos 500k uz sezonu? Edmunds Novickis ir izdarījis lieliskudarbu šajā rakstā, bet pieminot Lietuvu varēja vēl uzlikt odziņu uz tortes un vismaz nosaukt tās summas ko pašvaldība dod savas pilsētas, vai novada Lyga A klubiem sezonā, citādi dažiem lasot rakstu var rasties iespaids, ka Šiauliai teju saņem miljonu no pašvaldības, bet mūsu pašvaldības nedod gandrīz neko!
Kās vēl bez vietējā transfēra tirgus ir slideni, ja klubu uzsēdina tikai uz pašvaldības naudas avota? Reizi četros gados arī Lietuvā kā Latvijā noteik pašvaldību vēlēšanas - un pēkšņi futbolam draudzīgie deputāti no vienas partijas pēkšņi tiek izbalsoti laukā un iebalsoti tādi, kuriem galvenais ir basketbols - un tad nu notiek tas pats, kas Ventspilī - Lembergs mīl basketbolu, tāpēc futbols var pastāvēt pie ratiem! Vēl šogad viens no Lietuvas augstākās līgas basketbola klubiem tika izslēgts dēļ naudas problēmām, un kad esot kluba īpašnieki vērsušies pēc palīdzības pie vietējās pašvaldības, tad tie esot atbildējuši, ka piedodiet naudas vairs nav, jo vietējās futbola komandas pārstāvji esot ieradušies lūgt naudu ātrāk!
Un jā - Larne FC fani, vai Fiorentina, vai Skotijas Hearts, kas atbrauca un iztērēja naudu vietējos krogos, paŗtikas veikalos un viesnīcās nav arguments strādāt ar futbolu kā ar biznesa vidi un ne tikai ar domu, ka tas ir tāds veču pasākums kur daži izdomā padzenāt bumbu pa pļavu, tad arī pašvaldībām nebūs izpratne un vēlme ieguldīt un attīstīt šo biznesa nišu. Mēģiniet nu iestāstīt Rēzeknes Bartašēvičam, ka futbols varbūt arī tūrisms un daļēji sevi atpelnošs bizness - es domāju, ka tur 10x zinātnieki viņam to nespēs ieskaidrot!
Paldies Edmundam par rakstu un ceru, ka kāds no pašvaldības vadītājiem, vai valsts ierēdņiem izlasīs šo rakstu un liks aizdomāties, ka reizēm neliels vietējais futbola klubs var pilsētu noreklamēt daudz veiksmīgāk nekā desmitiem tūkstoši sadrukāti tūrisma informācijas bukleti utt.
P.S. nepiekritīšu tiem komentētājiem, kas saka, ka mums leģionāri nav vajadzīgi un ir pat nevēlami, jo gremdējot Latvijas futbolistu attīstību. Virslīgā esošie leģionāri ir gana kvalitatīvi un paceļ futbola līmeņa latiņu, jo ja pie mums spēlē Miloš Jojič, kas Bundeslīgā ir aizvadījis teju 80x spēles nav gana pietiekoš rādītājs, ka leģionāri ir pietiekoši kvalitātivi mūsu futbola tirgum, tad šaubos, ka pat, ja Williams Jr. un Mbappe spēlētu Virslīgā spētu šos skeptiķus pārliecināt.
Kā piemēru varu minēt - sestdien bija JFK Ventspils vs Riga FC spēle - un mūsu vietējie ventiņu čaļi varēja uz savas ādas izbaudīt ko nozīmē Virslīgas līmeņa futbols un cik tālu JFK Ventspils no tā atrodas!
Paldies.
[+] [-]
+4 [+] [-]
+3 [+] [-]
2. jaunieši, treniņa metodes, treneri, klubi, LFS gadiem sola uzlabojumus, bet joprojam problēmu ir miljons.
3. Virslīga nevar uzlabot kvalitāti, līmeni ja nav vietējo talantu. Ja 20-22gadīgi latviešu uzbrucēji nespēj iesist vairāk par 5goliem sezonā, bet pirmās vietas vienmēr aizņem leğionāri, tad par kādiem vietējiem super talantiem mēs sapņojam?
4. Izlase un LFS attieksme, komunikācija, varbūt tomēr jāsāk uzņemties atbildība un jāsāk komunicēt, skaidrojot sabiedrībai kādi sasniegumi un mērķi ir uzlikti izlasei, kas jāpilda trenerim utt., nevis galva sūnās un jūs mums traucējat.
5. Klubi virslīgā, tā ir viņu tīrākā atbildība, lai piesaistītu apmeklētājus, un šeit LFS arī būtu jānosaka kritēriji, savādāk lielākajai daļai klubu ir pie vienas vietas vai apmeklē 200 cilvēku vai 800, jo ieņēmumi no biļetēm ir mazavarīgi. Fanu atbalsts, aktivitātes, tradīcijas utt., vispar netiek ne koptas, ne par to domāts, vai arī ķeksĩša pēc darīts.
Šis arī ir tas kas veido futbola tēlu kopumā un attieksmi.
[+] [-]
2. Ja komandām būtu gribēšana, popularitāti var pacelt, pievienojot sova elementus gan pārtraukumos, gan pirms/pēc spēles, utt. Tikai nevienam to nevajag
3. Futbola skolas. Grūti spriest par visām, bet kā futbolistu tēvs varu apgalvot, ka tur viss darbojas pēc blata sistēmas, nevis sportiskā.
4. mūsu spēlētāju slinkums. Pats redzu, kā vietējie tusē pa klubiem, kamēr pa to laiku āfrikānis pie kājām piesējis svarus, skrien pa stadionu
Maz kas saprot, ka visi tie leģionāri no citiem kontinentiem - tā ir viņu iespēja tikt EIROPĀ, nevis kaut kādā Daugavpilī vai Rīgā. Viņiem ir motivācija. Bet mūsējiem motivācija ir nopirkt vecu bmw.
+1 [+] [-]
Baigi daudz ko sarakstīji par pilnīgi dažādām tēmām, kas pati par sevi ir diskutabla un pārdomu vērta. Kopumā es Tevis rakstītajam nepiekrītu. It kā futbolā vidē esot iekšā vajadzētu detalizēti saprast, kamdēļ tikām uz eiro 2004., ar kādu materiālu, kā un, galvenais kas (zini uz kuriem klubiem aizlaidās tā laika Skonto sistēmas treneri?)! Bet tas bija viena cilvēka (mecenāta) projekts, šajos laikos, tā vietā lai audzinātu ne tik ļoti talantīgos Koļinko, Bliedeli, spuraino Rubīnu, tiktu paņemti viesspēlētāji.
Šobrīd es sekoju līdzi Virslīgā, bet baigi sajūsmā neesmu, tas variants ar Mettu par čempioniem man pat pievilcīgāks liekas nekā pāris onkuļu apšaubāmi biznesa projekti.
Nu tiks RFS eiro kausu grupu turnīrā, aiziešu paskatīties maču, netiks kā parasti pa lielam po ...
Par to kas un kā tur pasaulē populārs man kaut kā pie kājas,
+1 [+] [-]
+2 [+] [-]
Esam dzirdējuši runas un pat it kā jau darbus par to, ka nākamos bērnus mēs trenēsim pēc citas sistēmas utt.
Ko es redzēju JFK Ventspils vs Riga FC spēlē? Divas dažādas pasaules - nē, nē.... ventspilnieku čaļi arī prot driblēt bumbu ar kāju, vai to apturēt, vai izdarīt sitienu tāpat kā to var izdarīt lielākā daļa Eiropas spēlētāju, bet es redzēju laukumā savādāku domāšanu, spēles stilu, izpratni utt. (un vertikālo futbolu JFK Ventspils spēlēja ne tikai pret Riga FC, bet vispār piekopj šo variantu Nākotnes līgā). Tie, kas redzēja spēli starp RFS un Larne FC arī redzēja divu dažādu futbola stilu sadursmi uz laukuma un kā tas beidzās un kā izskatījās - Larne FC spēlē praktiski to pašu futbolu ko LV izlase 2004.g. tikai protams mums bija induviduāli tehniskāki spēlētāji.
LV izlasei bija sakarīgi spēlētāji tam laikam + brīnumbērns Māris Verpakovskis, kas spēja vienatnē gūt vārtus apvedot 2 pretinieku aizsargus. Tā pati krīze ir ar Zviedrijas futbola izlasi šodien - nav Zlatana Ibrahimoviča un Zviedrija ir ārpus Euro 2024 un pārējiem turnīriem!
+5 [+] [-]
Basketbolā es arī šobrīd nekādus dižos jaunos talantus, kas tuvotos Euroleague klubiem, vai NBA draftam neredzu - neredzu, ka LBL, vai Igaunijas un Latvijas basketbola līgā no kādiem BK Ventspils jaunajiem talantiem kāds ar ko baigi izceltos!
+1 [+] [-]
[+] [-]
Hokeju tāpat kā basketbolu var teikt tagad māk spēlēt daudzās vietās daudzās valstīs kur vēl pirms gadiem 10 smējāmies par viņu līmemi nu ir spēcīgāki čempionāti ne kā pie mums , ir talanti hokejā pa kādam basīti . Gribētos protams lai būtu vairāk bet ....
[+] [-]
+1 [+] [-]
+1 [+] [-]
+3 [+] [-]
+1 [+] [-]
Ja , tu labi spēlē virslīgā, tas nenozīmē ka tu esi labs , bet ja tu esi nonācis augstāka līmeņa čempionātā tu man piekrītīsi kāda ir Ekstraliga un tur labi spēlē tad jau ir lielāka cerība nonāk spēcīgā līgā un labā klubā
+3 [+] [-]
Nejauc izlašu mačus/klubu spēles starptautiskos turnīros ar vietējo čempionātu/sporta veida līdzjušanas tradīcijām. Ja basketbolam vēl ir bijuši laiki, kad cilvēki ir bijuši ieinteresēti atsevišķos dueļos un pāris gadus kuplā skaitā apmeklēja līgas finālsērijas, tad par hokeju nekad nekāda interese nav bijusi. Futbolā vismaz pēdējā desmitgadē situācija manāmi uzlabojas, Virslīgas (arī Nakotnes līgas) apmeklētība aug. Uz Rīgas (un Liepājas šogad) derbijiem Virslīgā nāk tūkstošiem skatītāju. Kas tur LBL un OHL tribīnēs darās? Savstarpēji konkurē par skatītājiem? Ha ha ha
[+] [-]
Ko vērts bija derbijs ar Klaipēdas Atlantu...
Tā ka Opap-tava info ir neprecīza.
[+] [-]
[+] [-]
Jā, pilnīgi piekrītu, ka ar tā laika raksturu ir brīnums, ka viņš tur tika.
Par pārējo ir cits stāsts, šobrīd, tas ir visur bērni vairs dabīgi nekustās (mēs agrāk dzērājam bumbu, tagad viņi sēž telefonos), līdz ar to treneriem ir divkārš darbs un galīgi nav tā, ka 2000 + dzimušie ir fiziski spēcīgāki kā teiksim 1985. dzimušie.
Man fāters burtnīcā rakstīja manus un māsas skrējiena rezultātus, es ar tiem dažādās skolu spartakiādes biju ap 6-8 vietu, šobrīd mani bērni ar pat sūdīgākiem laikiem uzvar Stirnu bukus un LČ vieglatlētikā. Un tas nav tikai pie mums bet visā Eiropā. Tā kā tīri no statistikas skatoties, matemātiski valstīs ar lielāku iedzīvotāju skaitu uzrādīs labākus rezultātus.
[+] [-]
Un tādā neliela viela pārdomām, manā skatījumā vērtīgākais Virslīgas spēlētājs - rezultatīvs, kā velk klubu - Deivids Dobrecovs! Kā tas sanāk, ka iepriekš spēlēja nākotnes līgā un nevienam nebija vajadzīgs?